Taksi prevoznici u Beogradu između dva svetska rata

Taksista, fijakerista ili uopšteno prevoznik u starom Beogradu nije mogao biti svako. Da je to bilo lako, taksista bi bio svako. Šalu na stranu, pravila taksi i fijakerskog javnog prevoza u Beogradu između dva svetska rata deluju dosta uređenije nego što se u praksi može videti danas, 90 godina kasnije. Treba napomenuti da je u Beogradu još od 1922. godine postojalo Udruženje profesionalnih šofera. Kako je bio uređen zakon o “vozilima za opštu upotrebu” i vozačima istih, uverite se sami čitajući redove koji slede. Sva taksi vozila moraju dva puta godišnje na tehnički pregled. Taksista je dužan da preuzme vožnju za koje se prijavio. Ukoliko taksista nije u mogućnosti da preuzme vožnju za koju se prijavio, dužan je da nađe zamenu koja će njegovu obavezu ispuniti. Svaki taksi automobil mora imati taksimetar i to blombiran, sa oznakom S.O.U.G.B. i godinu kada je ista postavljena. Prema vrsti vožnje postoje tri tarife, za varoški rejon, van varoškog rejona i za noćnu vožnju. Vožnja po slobodnoj pogodbi zabranjena je. Za vreme vožnje šoferi moraju imati sitnog novca do 50 dinara, da bi vožnju mogli naplatiti tačno po taksimetru i putniku vratiti ostatak. U slučaju nesuglasice između putnika i šofera ili fijakeriste, naročito u pogledu plaćanja vožnje, ima se ova raspraviti kod najbližeg policijskog nadleštva. Ako bi se utvrdilo da putnik nije u pravu, dužan je da plati i vožnju do policije. Ako bi putniku bilo više naplaćeno, to će mu se vratiti naplaćeni novac preko tarife, a vozač će biti kažnjen. Šoferi i vozači kola za opštu upotrebu moraju biti pristojno odeveni. Za vreme rada na sebi moraju imati čist mantil i kačket. Moraju biti učtivi i uljudno se ponašati. Ne smeju se svađati, larmati i nepristojne reči izgovarati. Za vreme vožnje ne smeju pušiti, niti smeju piti alkoholna pića, kako za vreme vožnje, tako i dok su na stanici i uopšte dok su zaposleni, niti se smeju udaljavati od svojih kola. Šoferi kola za opštu upotrebu dužni su svakoga voziti ko im se za vožnju obrati, sem ako bi bili od strane drugog kog putnika za to vreme zauzeti. Ne moraju voziti pijana lica ili ona koja bi im mogla odelom, opremom, prtljagom ili inače isprljati ili oštetiti kola. Zabranjeno je voziti mrtvace i lica bolesna od zaraznih bolesti. Zabranjeno je voziti lica koja prilikom vožnje larmaju, pevaju ili sviraju, naročito ako su pijana. Šoferi i fijakeristi dužni su primiti sa putnicima prtljag ili pakete i to od jednog putnika do 50kg., no ne moraju primiti više od 100kg ukupno, niti predmete preko 1 metar dužine i 80cm širine. Automobili i fijakeri po pravilu čekaju putnike na određenim stanicama. Stanica ima stalnih i privremenih. Zabranjeno je šoferima da bez nadležnog odobrenja i po svom nahođenju menjaju stalne stanice. Zabranjena je vožnja automobilom u cilju pribavljanja putnika ili stajanja van stanice. Na stanici moraju stajati po određenom redu i ne smeju iz reda izlaziti pre no što putnik zauzme kola, a vozači moraju biti sve vreme kod svojih kola. Automobili i fijakeri po dolasku na stanicu zauzimaju poslednje nezauzeto mesto po redu. Zabranjeno je vozačima na stanicama uzvicima i nepotrebnom larmom dosađivati prolaznicima, a naročito građanstvu u susedstvu. Najstrožije im se zabranjuje da ulaze u okolne kuće i dvorišta, bez odobrenja vlasnika ili zakupca imanja. Zabranjeno je na stanici i na ulici prati kola i ma kakvu nečistoću ostavljati ili vršiti opravke koje nisu neodložne. Kola moraju biti solidno izrađena, udobna i sigurna za vožnju , potpuno ispravna i pristojnog izgleda. Vozač mora da ima položen vozački ispit, da je punoletan, da je dobrog vladanja. Da nije osuđivan za zločinstva ili krivice iz koristoljublja i protiv reda, mira i javnog morala. Da je telesno i duševno zdrav, da nije odan piću, da je pismen. Da uredno odgovara svojim građanskim obavezama. Kao što se vidi iz priloženog, izgleda da predratno društvo i nije bilo tako loše uređeno kao što smo nakon 1945. učeni. Pitanje je da li se napisano i poštovalo. Izvor: Naredba upravnika grada Beograda za godinu 1929.